<p>Захворюваність населення України на злоякісні новоутворення характеризується стабільним зростанням,<strong> а результати&nbsp;лікування онкологічних хворих протягом останнього десятиріччя залишаються майже незмінними,</strong> про що свідчать показники летальності до року та 5-річної виживаності. Змінити&nbsp;ситуацію на краще можна за умов&nbsp;<strong>ранньої діагностики захворювання</strong>&nbsp;та своєчасного виявлення його прогресування у хворих, що отримують спеціальне лікування.&nbsp;<strong>Для цього перевірені&nbsp;часом методи діагностики мають бути доповнені сучасними&nbsp;лабораторними методиками виявлення біомаркерів.&nbsp;</strong></p>

<p>Матеріали, які ми подаватимемо напротязі тижня до <strong>Всесвітнього дня бородьби проти раку (4 лютого)</strong> &nbsp;ґрунтуються на багаторічному&nbsp;досвіді визначення сироваткових біомаркерів в Національному інституті раку, спрямовані на широке впровадження&nbsp;імуноферментного аналізу ОМ в діагностичний комплекс&nbsp;лікувально-профілактичних закладів України.<strong>&nbsp;У цьому процесі важливим є гармонізація спільної роботи клініцистів і спеціалістів з лабораторної діагностики</strong><strong>.</strong>&nbsp;<strong>Правильна інтерпретація результатів імуноферментного аналізу ОМ та застосування їх з максимальною користю для хворого можлива при дотриманні всіх методичних умов, а також на підставі вивчення даних перебігу захворювання індивідуально в кожному конкретному випадку.</strong></p>

<p>У наш час в практику лабораторної діагностики впроваджено автоматизовані технології різних виробників діагностичних тест-систем більшості з відомих ОМ, а пацієнти отримали можливість обстежуватись в різних медичних закладах.&nbsp;У зв&rsquo;язку з цим&nbsp;<strong>проблема зіставлення результатів імуноаналізу ОМ,</strong>&nbsp;виконаних в різних лабораторіях, є дуже актуальною у&nbsp;повсякденній практиці онколога.<br />
Клініцист повинен розуміти значення погрішності досліджень ОМ та правильно застосовувати ці знання для інтерпретації лабораторних результатів та оцінювання ефективності проведеного лікування. Правильна інтерпретація&nbsp;результатів імуноаналізу ОМ можлива при дотриманні всіх&nbsp;методичних умов, а також на підставі вивчення даних моніторингу перебігу захворювання індивідуально в кожному конкретному випадку.<br />
На початковому етапі важливо визначитися з пограничним значенням результатів аналізу ОМ, що використовують у&nbsp;діагностиці і визначають як рівень маркера, нижче якого розташована більшість показників, характерних для практично&nbsp;здорових людей і пацієнтів із захворюваннями непухлинної природи; або при моніторингу в процесі лікування і визначають як рівень маркера, нижче якого перебуває більшість показників у пацієнтів в стані ремісії. Слід зауважити, що визначення ОМ для скринінгу практично не застосовують, проте їх&nbsp;виявлення для формування груп підвищеного онкологічного&nbsp;ризику представляється можливим за умови проведення досліджень в динаміці.<br />
Значущість ОМ для клінічної практики оцінюють за критеріями, затвердженими Комітетом експертів міжнародної&nbsp;федерації клінічної хімії з референтних величин.</p>

<p><strong><em>Діагностична чутливість (ДЧ)</em> </strong>&ndash; здатність тесту діагностувати захворювання у хворого, тобто давати позитивний результат у групі хворих:<br />
ДЧ = ІП/(ІП+ПН) х 100 %,<br />
де ІП &ndash; кількість істиннопозитивних результатів;&nbsp;ПН &ndash; кількість псевдонегативних результатів.<br />
<em><strong>Діагностична специфічність (ДС)</strong></em> &ndash; здатність тесту давати&nbsp;негативний результат в групі практично здорових людей:<br />
ДС = ІН/(ІН+ПП) х 100 %,<br />
де ІН &ndash; кількість істиннонегативних результатів;&nbsp;ПП &ndash; кількість псевдопозитивних результатів.<br />
<em><strong>Діагностична ефективність (ДЕ)</strong></em> &ndash; здатність тесту правильно виявляти хворих і практично здорових людей у досліджуваних групах:<br />
ДЕ = (ІП+ІН)/(ІП+ПП+ІН+ПН) х 100 %.<br />
<em><strong>Прогностичність позитивного результату (ППР)</strong></em> &ndash; імовірність того, що в обстежуваної особи з позитивним результатом є захворювання:<br />
ППР = ІП/(ІП+ПП) х 100 %.<br />
<em><strong>Прогностичність негативного результату (ПНР) </strong></em>&ndash; імовірність того, що в обстежуваного індивідуума з негативним результатом немає захворювання:<br />
ПНР = ІН/(ІН+ПН) х 100 %.<br />
Висновок щодо значущості ОМ формується виходячи з&nbsp;того, що чим ближче ДЧ і ДС до 100 %, тим більш інформативний для клінічної практики досліджуваний маркер. ППР&nbsp;і ПНР розглядаються як додаткові критерії, що характеризують надійність висновку про наявність або відсутність захворювання, відповідно до позитивного або негативного результатів дослідження, що особливо важливо при проведенні&nbsp;масового обстеження.</p>

<p>Не менш важливим є <strong>діапазон значень ОМ</strong> в контрольній групі, сформований при обстеженні практично здорових&nbsp;людей в умовах лабораторії конкретного медичного закладу.&nbsp;Слід також враховувати граничні рівні ОМ в групі хворих&nbsp;із запальними процесами, а також з доброякісними та злоякісними пухлинами. За граничне приймають максимальне&nbsp;значення маркера, при якому в обстежуваній контрольній&nbsp;групі число істиннонегативних результатів становить більше 95 %.<br />
<strong>При виборі ОМ або їхньої комбінації для дослідження&nbsp;важливо керуватися такими характеристиками, як головний&nbsp;та другорядний маркери</strong>&nbsp;(детальніше в наступних новинах).<br />
<strong>Головний</strong>&nbsp;&ndash; маркер з високою чутливістю і специфічністю до певного виду пухлини. <strong>Другорядний </strong>&ndash; маркер, що має&nbsp;нижчу чутливість і специфічність для даної пухлини, але в&nbsp;комбінації з головним маркером підвищує ймовірність виявлення захворювання.<br />
У клінічній практиці визначення ОМ з діагностичною метою використовують тільки як допоміжний критерій. Виключенням є діагностика первинного раку печінки &ndash; АФП, раку&nbsp;передміхурової залози &ndash; ПСА, а також хоріокарциноми, міхурового заносу і герміногенних пухлин &ndash; ХГЛ.<br />
Визначення ОМ для терапевтичного моніторингу важливо проводити в динаміці спостереження, в умовах однієї&nbsp;лабораторії, одним методом, бажано із застосуванням тест-системи одного виробника. Контрольні та референтні значення визначають у кожному конкретному дослідженні. Найбільш доцільно здійснювати моніторинг у тих хворих, в яких&nbsp;ОМ був підвищеним до лікування. Разом із тим, негативний&nbsp;результат аналізу ОМ до лікування не означає, що захворювання відсутнє. Індивідуальний аналіз кінетики сироваткового рівня ОМ слід проводити з урахуванням клінічних даних.&nbsp;Контроль за ефективністю лікування та моніторинг перебігу&nbsp;захворювання за допомогою ОМ здійснюють під контролем&nbsp;показника (Т1/2), що характеризує швидкість зменшення пухлинної маси.</p>

<p>Ефективне лікування (хірургічне, хіміотерапія, променева&nbsp;терапія) супроводжується зниженням рівня ОМ. Необхідно зауважити, що визначення ОМ після радикального хірургічного&nbsp;лікування (особливо для ОМ з коротким біологічним періодом&nbsp;напіврозпаду) слід проводити не раніше ніж через 3 тиж, тому&nbsp;що в більш ранній термін на результат може вплинути ушкодження оточуючої тканини. Виявлення ОМ в крові пацієнта&nbsp;через 3 тиж після резекції первинної пухлини свідчить про наявність резидуальної пухлини, що має прогностичне значення.<br />
На тлі хіміотерапії зниження концентрації ОМ на 75 %,&nbsp;50 % або навіть 25 % від вихідного рівня свідчить про адекватний вибір схеми лікування. Зниження рівня ОМ менш ніж&nbsp;на 25 % свідчить про слабку відповідь на хіміотерапію, що має&nbsp;узгоджуватися з відсутністю об&rsquo;єктивної відповіді (або частковою регресією) пухлини. У такому випадку пацієнту призначають іншу схему хіміотерапії.</p>

<p>Слід зауважити, що при об&rsquo;єктивній відповіді на хіміотерапію в деяких випадках на початковому етапі лікування&nbsp;може спостерігатися парадоксальне підвищення рівня ОМ,&nbsp;зумовлене значним цитолізом і/або нирковою та печінковою&nbsp;недостатністю. У таких випадках пріоритетне значення має&nbsp;біологічний період напіврозпаду ОМ. Ігнорування&nbsp;цього показника при дослідженні ОМ через відносно короткий проміжок часу після операції або хіміотерапії може дати&nbsp;результат, що не узгодиться з клінічними ознаками ремісії.</p>

<p>Відомо, що раннє виявлення рецидивів і метастазів може відтермінувати або попередити розвиток важких ускладнень та подовжити виживаність хворих. У цьому аспекті здійснюваний моніторинг перебігу пухлинного процесу за допомогою найбільш&nbsp;інформативного ОМ сприяє своєчасному застосуванню проти-рецидивного лікування з об&#39;єктивною оцінкою його ефективності. Слід мати на увазі, що ступінь підвищення рівня сироваткового ОМ не завжди відповідає розміру первинної пухлини, особливо на ранніх стадіях пухлинного процесу, проте чітко відображає&nbsp;наявність множинних, віддалених, навіть невеликих за розміром&nbsp;метастазів, що не виявляються при променевій діагностиці.</p>

<p>На нашу думку, строки проведення повторних курсів протирецидивної терапії необхідно змінювати не наосліп, а з урахуванням результатів визначення ОМ, оскільки з кожним проведеним курсом чутливість пухлинних клітин до хіміопрепаратів&nbsp;знижується й у такий спосіб може формуватися хіміорезистентність. Важливо дотримуватися рекомендацій ВООЗ, за якими&nbsp;динамічне спостереження з визначенням ОМ здійснюється в&nbsp;перший рік один раз на місяць, протягом другого один раз на&nbsp;2 міс; третього &ndash; один раз на 3 міс. <strong>Результати, нижчі за граничні&nbsp;значення, визначені у хворих в стані ремісії, дозволяють уникнути призначення протирецидивних курсів хіміотерапії у стандартний термін.</strong> У цей період хворі можуть відновити порушені&nbsp;під впливом хіміотерапії функції окремих органів і систем, що&nbsp;сприяє підвищенню протипухлинної резистентності організму.&nbsp;Якщо у хворих в стані ремісії рівень ОМ подвоюється в&nbsp;часі, слід призначати протирецидивне лікування. Як правило,&nbsp;початок підвищення концентрації ОМ в крові на кілька місяців&nbsp;випереджає клінічні прояви рецидиву й метастазів пухлини.&nbsp;Підвищення рівня різних ОМ за даними кінетичного показника Т1/2 (час подвоєння рівня сироваткового маркера) може випереджати клінічні ознаки рецидиву на 63&ndash;135 днів, а іноді навіть на 375 днів. При цьому правильність прогнозування рецидиву за допомогою ОМ складає від 60 % до 84 %. <strong>Тому важливо&nbsp;пам&rsquo;ятати, що при тривалому спостереженні вирішальним є не&nbsp;абсолютна величина рівня ОМ, а зміна його в динаміці.</strong></p>

<p>За рівнем ОМ в циркуляції можна скласти уявлення як про&nbsp;короткостроковий, так і довгостроковий прогнози. Залежно від&nbsp;величини Т1/2 короткостроковий прогноз складається протягом&nbsp;від 3 тиж &ndash; до 3 міс. Низький рівень ОМ в період проведення терапії є відмінним прогностичним показником. Довгостроковий&nbsp;прогноз складається після застосування 3 курсів хіміотерапії&nbsp;на&nbsp;основі визначення рівня ОМ з урахуванням показника Т1/2.</p>

<p><strong>Для терапевтичного моніторингу визначення сироваткового рівня ОМ важливо проводити в динаміці спостереження, в умовах однієї лабораторії, одним методом, бажано із застосуванням тест-системи одного виробника. Моніторинг найбільш доцільно здійснювати насамперед у тих хворих, в яких ОМ був підвищеним до лікування, проте негативний результат аналізу ОМ до лікування не означає, що захворювання відсутнє.</strong></p>

<p><strong>Індивідуальний аналіз кінетики сироваткового рівня ОМ слід проводити з урахуванням даних клінічного обстеження.</strong></p>